ПИТАННЯ СИНТЕЗУ ДИСКРЕТНИХ ЗОБРАЖЕНЬ В ЗАДАЧАХ РОЗПІЗНАВАННЯ ОБРАЗІВ - Повхан, І. Ф. (Вісник Вінницького політехнічного інституту, 2020)
Під час розв’язування широкого класу задач розпізнавання (класифікації) зображень, зазвичай стикаємося з такою ситуацією — наразі накопичена значна кількість алгоритмічних та методичних інструментів, які розв’язують деякі часткові задачі, підзадачі (опис або представлення) зображень, виділення характерних ознак (структурних елементів) на зображеннях та інше, проте відсутня єдина методологія їх спільного ефективного використання, та відсутня проста, універсальна методологія інформаційного (ознакового) опису зображення. На сьогодні існує низка підходів, методів та алгоритмів для виділення ознак на зображеннях та пакети інструментальних програм для їх реалізації. Проте, залишається проблема знаходження системи оптимальним (в певному сенсі, для поточної задачі) ознак, тобто пошук таких властивостей зображень (визначення та фіксація ознакового простору) в просторі яких класифікація (розпізнавання) була би можливою та не дуже складною (економічно вигідною) задачею. Використання існуючих алгоритмів та методів для цієї задачі стає можливим лише за наявності методів, які би за результатами роботи різних систем, дозволили виділяти системи ознак, найякісніших в межах поточної задачі. Причому, для кожної практичної задачі класифікації зображень, системи ознак, актуальних на цьому етапі (важливі відносно фіксованої задачі або класу задач), як правило, різні і їх потрібно заново визначати. Звідси, стає очевидною актуальність цього дослідження, відносно важливої задачі знаходження оптимальних (в певному сенсі) систем ознак. Часто задачу знаходження оптимальних систем ознак зводять до задачі мінімізації вихідного опису зображення. Проте, це стосується лише випадку, коли оптимальна система ознак є серед множин ознак, що задають опис зображень, що є, зазвичай, тільки припущенням. Запропоновано спосіб мінімізації вихідного опису дискретних зображень, що дозволяє побудувати мінімальне за ознаковим описом зображення довільної структури на основі концепції Т-опорної множини. Також введено поняття Т-опорної множини, та основі нього пропонується використання наборів цих множин як ознак дискретних зображень.