ОСОБЛИВОСТІ ВИЗНАЧЕННЯ ПОХИБКИ УСТАНОВЛЕННЯ ЯК СКЛАДОВОЇ ПРИПУСКУ ДЛЯ МЕХАНІЧНОЇ ОБРОБКИ - Дерибо, О. В.; Дусанюк, Ж. П. (Вісник Вінницького політехнічного інституту, 2020)
Однією з важливих задач проектування технологічних процесів виготовлення деталей є призначення оптимальних припусків для механічної обробки, оскільки невиправдане збільшення припусків призводить до значних втрат металу, збільшує трудомісткість механічної обробки, а призначення занадто малих припусків може не забезпечити видалення дефектних шарів металу і досягнення необхідних показників якості деталі. Ефективним засобом визначення оптимальних припусків є розрахунково-аналітичний метод, запропонований В. М. Кованом. Відповідно до цього методу складовими мінімального припуску є висота мікронерівностей поверхні та глибина дефектного шару, що утворились під час виготовлення вихідної заготовки або на технологічному переході механічної обробки, який передує виконуваному, просторові відхилення оброблюваної поверхні, а також похибка установлення заготовки у верстатному пристрої, що виникає на виконуваному технологічному переході. Знаходження перших двох складових мінімального пропуску досить просто здійснюється за допомогою нормативних таблиць. Визначення величини просторових відхилень оброблюваної поверхні детально розглянуто в науково-технічній літературі. Разом з тим, рекомендації щодо визначення похибки установлення потребують деякого уточнення. Таким чином, метою роботи є уточнення підходів і рекомендацій щодо визначення похибки установлення, як складової мінімального пропуску. Показано, що існує суттєва відмінність у знаходженні похибки установлення, як складової сумарної похибки обробки і похибки установлення, як складової мінімального припуску. В першому випадку ця похибка визначається як поле розсіювання розміру між вершиною настроєного на розмір інструмента і вимірювальною базою цього розміру, а в другому — знаходиться як поле розсіювання положень оброблюваних поверхонь заготовок партії. Із застосуванням такого підходу розглянуто визначення похибок базування і установлення, як складових мінімального припуску на прикладі розточування отворів в заготовці деталі типу «Важіль».